Як не погладшати в поїздці за кордон, коли хочеться все спробувати, як знову не не набрати вагу, коли ви вже схудли, як утриматися від спокус і не зірватися з дієти в подорожі – своїм лайфхаками та особистим досвідом ділиться наша читачкаЗаписки схудла», де вона розповідає історію свого успішного схуднення.
Unsplash
Попередня частина: “Вага повертається непомітно”Перша частина: «Ворота в полон завжди відчинені»
ЦЕЙ ЧАСТИНИ:Різниця між тим, хто худне, і тим, хто вже схудПравило мишачих укусівЛайфхаки для тих, хто худнеРізниця між тим, хто худне, і тим, хто вже схуд “Дуже важливо розуміти, що людина, яка вже схудла і їй залишилося якихось жалюгідних 3-5 кг, і людина, яка вже досягла потрібної ваги – ЦЕ ДВІ РІЗНІ ЛЮДИНИ. Перший – все ще борець, утікач, солдат на вогневий, Сізіф. Стислі щелепи, очі фанатика, де наші ваги? Ми вже годину не зважувалися. Другий – це розслаблений усмішка, безтурботний і захоплений дурник. Або гордовитий фанфарон. За розміром ці люди мало відрізняються. Але всередині у них зовсім різні світи та механізми.
Перший – це ривок, напруга всіх м’язів, це спортсмен перед фінішом і він рве жили в останніх ривках. Другий – це переможець, який вже отримав свого Оскара, який вже відсяяв усмішкою та сльозами щастя перед камерами. Якщо першому доведеться потрапити в поїздку, припустимо, до Європи, він усе ще фанатично рватиме повідець і тягне себе до заповітної мети, відкидаючи спокуси і вибиваючи каменем бунтівні думки з голови. А ось другий… Другий, він в ейфорії, він погладжує любовно свою самооцінку, він пишається і надує зоб, він часом навіть відчуває, що ніколи і не був тим самим матрацом, яким він, на жаль, був. Ось таким другим, з Оскаром у шафі, з роздутим зобом та облелеяною самооцінкою, я й була на момент цієї поїздки.
Це була моя перша відпустка та перша подорож до Європи після втрати ваги. Чоловік, великий аматор Європи та знавець, багато разів кликав у поїздку і сам, без мене багато їздив туди. Я відмовлялася ще й тому, що знала, що я не ходок на великі дистанції. І одягу нормального у мене не було. Були тільки всі мої нудні, дуже темні, занудні штани і такі ж похмурі кофти. Уявляла собі, як я потітиму від ходьби і комплексуватиму. Як люто ухилятися від фотографування. Як уникатиму дивитися на себе в скляні двері та вітрини. А поруч буде пружно і бадьоро крокувати мій стрункий чоловік, витривалий як верблюд. І справа була не в тому, що люди думатимуть, дивлячись на нас. Хоча одного разу ось такий жах трапився – молодий хлопець прийняв мене за маму мого чоловіка. Я була просто знищена. Вважаю, чоловік теж…
Правило мишачих укусів Збирала речі задовго до поїздки і думала: беремо найменше, це буде моїми кайданами, моїми батогами та морквиною на мотузку перед моїм носом. Катастрофа гримнула вже в Єревані – туди ми попрямували насамперед. Ми ходили у гості – цим усе сказано. Ми ходили до ресторанів – це теж не залишало надій. З усього переліку “зупинень” себе перед їжею мені найгірше дається ось цей – сидіти за накритим столом. Це залишилося моїм найслабшим місцем досі. Коротше, за вірменським столом, їй богу, є де злісно порушити найтвердіші свої правила. Вузькі джинси вже починали впиватися в поясі і натягуватися в стегнах, щоки починали бадьоро стирчати вперед і в сторони, а попереду була ще європейська частина поїздки! Було про що задуматися…
Unsplash
Ще допомагало зверхньо поглядати на пухких дам за сусідніми столиками, що поглинають тарілки зі спагетті або величезні тістечка з безе. Я собі казала: ага, її спагетті виглядають убивчо або її піца неймовірна, але хотіла б я собі зараз таку? Ось цього теплого дня у Венеції хотіла б я зараз вм’яти таку, а потім встати і з повним животом ходити сонячними вулицями з цим тестом усередині? І розуміла, що ні. Ні. Щоправда, ні. До речі, окрім води, ще й кава дуже допомагає обдурити апетит. Так що ми легко приземлялися на всякі прекрасні кавові містечка, чоловік брав собі тістечка, зазвичай кілька дуже маленьких, від яких я іноді відкушувала по маленькому шматочку, якщо хотіла. Зате кава пила без цукру Адже насправді немає необхідності жувати пиріжки-булочки-пирожки з кавою, ну ось ні, чесно. Відчуття підтягнутого живота та легкості було таким кайфовим та прекрасним, що я щохвилини відчувала як щастя. Яка страва, з’їдена цілком чи половинкою, могла дати мені ТАКЕ ЩАСТЯ? Яке тістечко могло подарувати мені цю легкість на 24 години щодня?
Напередодні Дня Незалежності України ми вирішили запитати у трьох різних, але об'єднаних однією справою жінок про свободу, яку дарує їм бізнес із Mary Kay.